Det sårer mit hjerte at se en mand engang så nobel
falde så dybt.
Ashur, havde du også din hund i snor
dengang den slikkede mig bagi?
Dens troskab vaklede aldrig.
Manden er en dygtig bedrager.
Eller måske var du for blændet af misundelse til at se sandheden.
Du smigrer dig selv.
Misundende du mig ikke min ludus?
Mine mestre?
Min hustru?
Du kunne tage æren fra Huset Batiatus,
dog her er du
med kun blod og sand for din indsats.
Capua vil se dig for hvad du er.
Manden som bragte Dommerens morder for retten,
en helt for folket.
Må deres guder beskytte mig fra deres vrede.
Crixus slår snildt sin modstander.
Jeg må tilbage til pulvinus
for at meddele din henrettelse.
Godt gået, Batiatus.
Jeg undervurderede dig.
Du er ikke den første den fejl har kostet livet.
For dig!
Crixus ærer mindet om din mand.
Det gør vi alle.
Vi burde glemme disse mørke tider.
Og med Solonius' blod
dulme vores sorg.
- Crixus! - Crixus!
- Crixus! Crixus! Crixus! - Crixus! Crixus! Crixus!
Jeg beder dig hente Batiatus, dog vender du tilbage uden ham.
Han har andre ting på sinde.
Jeg har bedt om en samtale hele ugen.
Dominus glemmer, hvem hans mester er.
Der er dig, der glemmer titel, herre og slave.
Jeg beder om forladelse.
Jeg har begået mange fejl, siden jeg er blevet mester.
Jeg agter at rette op på dem snarest.
Kære borgere i Capua,
jeg står foran jer,
endnu med kinden varm af tårer,
for at straffe en afskyelig forbrydelse mod vor by og hjerter.
Dommer Titus Calavius' morder!
Hans liv stjålet for fortjeneste og forfremmelse.
Hans varme og vejledning revet fra os
og fra hans hengivne hustru og ædle søn!
Dog skal vi i dag bevidne at retfærdighed bliver gjort!
Den usle kriminelle som i særdeleshed har såret os
skal henrettes ad gladium!
Kom ind, Solonius!
Folkets fjende!
Morder!
Forræder!
Skær hans fordærvede tunge ud!
Din morder!
Hvem skal udøve retfærdighed?
Hvem skal genoprette æren i vores by?
- Spartacus! Spartacus! Spartacus! - Spartacus! Spartacus! Spartacus!
- Spartacus! Spartacus! - Spartacus! Spartacus!
Der er kun én mand!
Theokoles' Drabsmand!
Regnbringeren!
Spartacus,
Capuas mester!
Thracianer, du overlevede din henrettelse
på dette sand.
Måske vil gode Solonius gøre det samme.
Det ville jeg ikke regne med.
Begynd!
Kæmp, for pokker!
Hvorfor slår Spartacus ikke igen?
Han udskyder blot øjeblikket til fordel for publikum.
Skurkens blod skal snart flyde.
Din mand er en gave fra guderne.
Numerius ville være fortabt uden hans støtte.
Han gør det med glæde.
Glæden er vor.
Han bliver en dygtig far, når den dag kommer.
Se, Spartacus udløser blod.
Evner savner du ikke.
Ej heller livslyst.
Ser du?
- Solonius er enden nær. - Og hvem ville ikke ønske det?
Roms gader er våde af tårer over dit tab.
Vi har ikke hørt fra dig, Ilithyia.
Fik du talt med din mand
om protektorat til Huset Batiatus?
Længe.
Han kommer til Capua i morgen for selv at diskutere sagen.
Jublen fra publikum,
der findes ingen herligere lyd.
Den sidste du skal høre.
Du tager det forkerte liv.
Din mester Batiatus er skurken.
Og skal snart forenes med dig.
- Dræb! Dræb! Dræb! - Dræb! Dræb! Dræb!
Ja!
- Spartacus! Spartacus! Spartacus! - Spartacus! Spartacus! Spartacus!
Agron skal ikke risikere noget på sin broders vegne.
Hold ham adskilt fra Duro for fremtiden.
Hvad med Spartacus?
Han bliver rastløs uden besøg fra publikum.
Sagen med Solonius har taget al min opmærksomhed.
Lad Mira beskæftige hans tanker. Jeg indkalder ham i morgen.
Dominus.
Klæder egnet til en adelig og intelligent mand!
Du bærer dem smukt.
Denne dag har set Solonius' død.
En velkommen forestilling, som kan takke din loyalitet og list.
Du vil straks blive fjernet fra ludus.
Fjernet?
Du skal bo i villaen.
Ophøjet langt over de menige,
dit ondskabsfulde sind tæt på.
Taknemmelighed griber min tunge.
Måske kan en kvinde hjælpe med at rede den ud.
Nævn hvilken som helst slave, og hendes våde kropsglæder er dine.
Jeg må bekende en vis længsel
for én endnu ikke besmudset af andre mænd.
Læg navn til dit ønske og få det opfyldt.
Jeg beder om forladelse.
Jeg fik ordre om at komme.
Af Batiatus?
Hans ord besluttede det,
men de blev modtaget med glæde.
Jeg plejer dine sår,
står vagt mens du pletter dine hænder med blod,
og så afviser du en simpel berøring?
Mit sind er fyldt med andre tanker.
Så del dem med mig.
Jeg frygter at Batiatus mistænker mig for Aulus' død.
Han virker ikke tynget af bekymring.
Hvorfor vil han så ikke se mig?
Hvad afslørede Aulus på sit dødsleje,
som opildnede dig sådan?
At hans hånd tog Suras liv.
På Batiatus' befaling.
Du vil tage hævn!
Det må du ikke gøre!
- Spartacus... - Det er ikke, hvad hun kaldte mig!
Aldrig mere vil jeg høre hende hviske mit sande navn,
eller smage dets glæde på hendes læber.
Jeg vil se lyset falme i hans øjne,
eller forenes med hende i forsøget.
Selv om det koster mit liv?
En Thracianer kender ikke til romersk lov!
Hvis blot én slave spilder sin herres blod,
bliver alle dømt til døden.
Enhver sin skæbne
og jeg min.
Du har viljestyrke.
Jeg er inspireret af din sejr.
Da jeg besejrede Perikles
og ikke så dig i pulvinus...
Ære har ingen betydning, hvis du ikke er der til at se den.
Jeg vil aldrig være fraværende igen.
Naevia?
Skynd dig!
Af sted!
Naevia!
Domina.
Hvad har du travlt med, som gør at du ikke svarer?
Jeg henter vin, Domina.
- Beklager, jeg hørte ikke... - Pyt.
Dominus har spurgt efter dig.
Mit hjerte slår hurtigere ved sådan en åbenbaring.
Jeg beder dig,
tag det roligt.
Jeg bærer ikke gammelt nag.
Jeg forstår ikke.
Du har talt med Doctore
efter du fik at vide, at Barca havde sat ham fri.
Jeg fortalte ham intet.
Det betyder intet.
Glem det, som jeg har gjort,
til fordel for mere
intime tanker.
Jeg har beundret din skønhed i mange år.
Var du klar over mine følelser?
Jeg følte dit blik på det sidste.
Jeg vovede ikke mere end et blik.
Din stilling holdt dig altid uden for min rækkevidde.
Sart,
moden,
Naevia.
Altid den forbudte frugt.
Indtil nu.
Du ryster.
Har ingen mand kysset dig,
kærtegnet dine hofters bløde kurver,
gledet ind i dig?
Domina ved, at jeg er uberørt.
Så står vi begge
i gæld til hende.
Du giver hende væk, som var hun en genstand!
Jeg har vogtet over hendes dyd siden hun var barn,
og du forærer den væk!
Det eneste man forærer af dyden er dens ophør.
Til en værdig mand!
Ikke forbandede Ashur!
Naevia er min bedste slave.
Tanken om den forbandede Syrer,
der stikker sin perverse tingest op i hende...
Det er forræderi, Quintus.
Det er nødvendigt.
Glem bagatellerne og tænk på Glabers ankomst.
Hans protektorat er kulminationen af vores anstrengelser.
Når solen stiger over Huset Batiatus,
ændrer alt sig.
Din træmand kæmper næsten ligeså godt som Solonius.
Med hver sejr
nærmer jeg mig øjeblikket, hvor jeg møder dig i arenaen igen
og genvinder min ære.
Der findes ingen ære.
Kun blod
spildt til glæde for Romerne.
Hvor skal de juble,
når jeg spilder dit blod på sandet.
Spartacus!
Du er blevet indkaldt.
Jeg er bange for, du aldrig får chancen.
Pas på!
For pokker. Pas på med det.
Dominus.
Hvor er blomsterne?
Find den nye pige og kom med blomsterne!
Et hus fyldt med slaver og jeg skal gøre alting selv.
Capuas mester beærer os med et besøg!
Beklager, at jeg ikke har modtaget dig tidligere.
Jeg har været optaget af de seneste begivenheder.
Meget har forandret sig.
Verden forandrer sig under os,
jorden kaster os op i utænkelige højder!
Til hvilken pris.
Den betaler vi let.
Lige nu
styrter Legatus Glaber mod os for at give sin beskyttelse.
Jeg kender dine følelser for ham.
Jeg beder dig glemme dem til fordel for ædlere mål.
Glaber tog Sura fra mig,
men det er ikke ham, der tog hendes liv.
Aurelia?
- Var det alt? - Ja, fint. Gå bare.
Hvad laver hun her?
Arbejder for mig for at betale Varros gæld.
Mine gevinster går dertil.
- Har du ikke fortalt hende det? - Jo, selvfølgelig.
Hun vil ikke have dine penge,
eller mine, medmindre hun gør sig dem fortjent.
Hun vil tjene Huset Batiatus,
indtil hans gæld er ude af verden.
Hun er en god kvinde. Hun burde værdsættes.
Det bliver hun skam også.
Sig mig, hvad ville du tale med mig om?
Jeg ville bare tale med Varros hustru
og sikre mig, at hun blev sørget for.
Perfekt!
Så alt er fint mellem os.
Jeg vil gerne tale med Spartacus.
Hvorfor skulle jeg tillade det?
Fordi min tunge forbliver tavs med hensyn til portnøglen, du tabte.
Vil du have det skal forblive sådan?
Skynd dig.
Chancen viser sig, dog lever Batiatus stadig.
Indtil videre.
I går aftes betød alle disse slavers liv
intet for dig.
Men så ser du Aurelia, og din samvittighed vågner!
Varro var som en bror.
Jeg vil ikke risikere hendes liv.
Du risikerede hendes liv, da du dræbte hendes mand.
Crixus!
En afskedsgave.
Hvad er det bras?
Et minde om din kamp med Theokoles.
Byen var fyldt med sådanne nyskabelser,
efter Spartacus kom med regnen.
Håndværket var ret dårligt.
Har Dominus endelig besluttet at holde dig væk fra den gemene hob?
Ja, langt væk.
Jeg har fået en del af villaen
for at tjene som vores herres højre hånd.
Den han vasker sig bagi med.
Hvor morsomt. Én af de mange herligheder jeg skal savne
ved at være gladiator.
Du var aldrig en gladiator.
Nej.
Ikke siden din klinge fandt vej ind i mit ben.
Min gave til dig.
Én, der har givet stor belønning.
Alt hvad jeg er,
alt hvad jeg ejer skylder jeg dig.
Nej, den skal ud på balkonen.
Skynd jer, Legatus kommer.
- Den nye pige er langsom. - Jeg havde ondt af hende.
Vi finder nok en måde at anvende hende på.
En stor dag, Dominus. Én som vil blive husket.
Hvor er Legatus?
Beklager. Min mand er forsinket.
Men du gav dit ord.
Som jeg nok skal holde.
Han agter at aflægge formelt besøg,
men anmoder om Batiatus' velkomst når han ankommer til byen.
Hvilken ære! Hvornår ankommer han?
Nu.
Vi må skynde os!
Kom.
Lad os gå ud på balkonen for at spise
og tale om din timing.
Jeg ville ønske jeg kunne,
men jeg må tilbage til villaen for at samle mine sager.
Hvorfor?
Jeg flytter tilbage til Rom!
Men dit ophold i Capua har været så kort.
Desværre.
Men nu hvor min mand stiller op som prætor,
vil han, at jeg forbliver ved hans side.
Er du dårlig? Blodet svinder fra dine kinder.
Mit hjerte knuses
ved tanken om at miste dig.
Minderne fra vor tid sammen kan ikke viskes ud.
Lucretia, dit venskab har ændret mit liv for evigt.
Spartacus, jeg har en anmodning.
Spørg en anden, hvis du ønsker den opfyldt.
Det er ikke for mig, men for min bror.
Batiatus har beordret os adskilt.
Duro glædes ved nyheden,
dog frygter jeg, at han ikke skal overleve i arenaen på egen hånd.
Du er ikke den eneste, der tænker sådan.
Du er Batiatus' yndling.
Et ord fra dig kunne ændre hans beslutning.
Batiatus har kun sig selv som yndling.
Ja! Legatus!
Legatus Glaber!
Din ankomst bringer Capua ære!
En ære jeg forventede gengældt med en velkomst ved porten.
Beklager. Jeg troede...
Lad os glemme det.
Man har fortalt mig om lovløshed,
siden jeg sidst kom på besøg.
Dommerens mord var uheldigt.
Og det var Ovidius' og hans families også.
Og nu savnes Senator Crassus' kusine.
Lad os tage op til min villa og snakke
i ro og mag.
Jeg foretrækker at tale med én, der har autoritet.
Mercato venter mig.
- Skal jeg følge dig på vej? - Det er ikke nødvendigt.
Vent på mig i din villa.
- Hvornår kan jeg vente dig? - Når jeg kommer.
Crixus! De spørger efter dig.
Jeg glæder mig til i nat, til at fortsætte det, vi afbrød.
Jeg kan ikke mødes med dig.
Bare én nat. Der er ingen grund til så stærk en reaktion.
Jo, der er.
Grund nok til at drukne os begge i tårer.
Dominus har givet mig til en anden.
Hvem? Fortæl mig hans navn!
Hvad forskel gør det?
Vi har levet i en drøm, og nu skal vi vågne.
Frygt ikke, mægtige Crixus,
Capua skal råbe dit navn igen.
Du vinder snart mesterens kappe
fra den forbandede thraker,
og så bliver alt som før du tabte til Theokoles.
Jeg ønsker det skal blive sådan.
Det gør jeg også.
Der er noget galt.
Beklager, Domina.
Naevia!
Den nar kalder mig ind til byen
blot for at håne mig!
Igen gør guderne grin med mig!
Hvad med et lille puf for at minde Legatus
om din betydning?
Arrangér det bare.
Glaber skal nok bøje sig for mig
eller knække, mens han prøver at undgå det.
Lucretia! Du er nødt til at snakke med Ilithyia...
Hvad er der sket?
Jeg er med barn.
Du skal være far, Quintus.
Vin! Vin til huset!
Vi må fejre det!
Vi må fejre det.
Den forbandede landsby!
Endelig.
Jeg frygtede, du ikke kom.
Mercatos uduelighed er en forbandelse.
Crassus' kusine forsvinder,
og hans tomme hoved kommer ikke med nogen teorier.
Hvad der er sket er åbenlyst.
Licinias tunge var mistænkt for at opholde sig
andre steder end omkring sin mands penis.
Hvorimod min måtte nøjes med tom snak.
Jeg frygter at den ikke har været så tom som du vil lade mig tro.
Hvad har du lovet Batiatus og hans gamle tøjte?
Kællingen kigger på mig med rindende øjne,
fulde af forventning.
Jeg lover intet andet end et ord på rette sted
til min dybt savnede mand.
Batiatus er ikke meget bedre end de bæster, der bærer hans brændemærke.
Sandt, men de er ret underholdende.
Lad som om du lytter til dem.
Mere kan ikke kræves af en mand i din stilling.
Når mit løfte er indfriet, kan vi vende tilbage til Rom
og mere civiliseret selskab.
Hent et nyt
og hold ved det denne gang.
Aurelia,
må jeg tale med dig kort?
Alene.
Du kan ikke tjene Batiatus.
- Det er besluttet. - Det kan jeg ændre på.
- Mine gevinster i arenaen... - Er ikke ønskede.
Varro bad mig tage mig af dig.
Så giv mig ham tilbage.
Varros søn.
Er han i sikkerhed?
Han er hos min bror,
hvor han kan vokse op fri for sin fars gæld.
Uden sin mor.
Hvad med barnet du bar?
Det var ikke Varros.
Uden ham...
Jeg fik det fjernet.
Du skal ikke bekymre dig om mig.
Batiatus er ikke pålidelig.
Stol ikke på ham.
Min mand er død
og med ham al tiltro.
Som du ser, er der ikke blevet sparet
på genopbygningen af villaen.
Alle vil beundre den
og føle sig ydmyge foran Husets Batiatus' historie.
Det er en stor forbedring.
Guderne har virkelig velsignet dem.
Og bliver ved at gøre det.
Hvis guderne er med dig,
hvorfor bliver du så ved så skamløst at bede om min støtte?
Sandt held rækker ikke længere end en mands ambitioner.
Mit rækker langt ud over arenaens sand.
Hvor langt?
Til adgang til en politisk stilling.
En mindre én til at starte med.
Lad os overveje det et øjeblik.
Hvilke magtfulde mænd har tillid til dig?
Dommer Calavius havde givet udtryk for sin opbakning,
før kujonen Solonius for evigt stilnede hans tunge.
Usle forbryder.
Måden han viste tænder på.
Mit hjerte pines over tragedien,
men mit hoved forbliver koldt.
Hvad ville jeg få ud af et samarbejde med en lanista?
Mine gladiatorer begejstrer mængden.
Læg navn til min sag, og se deres øredøvende jubel
forvandlet til krav om at se Claudius Glaber
og hans ønskede stilling som prætor.
De foretrækker sandt nok Batiatus' mænd.
Specielt Spartacus.
Thracianeren.
Og hvad fortæller det, at din bedste gladiator
var min værste soldat?
At jeg er Republikkens største lanista
For jeg har taget et vilddyr og forvandlet ham til en gud.
Det er en dristig påstand.
Men solid.
Jeg vil gerne se det med mine egne øjne.
Det kan vi nemt arrangere.
Spartacus træner på pladsen med de andre.
Jeg har før begivet mig ned i din ludus
og brød mig ikke om stanken.
Indkald Thracianeren til villaen med resten af dine mænd.
Dem alle?
Dem alle.
Capuas mester.
Trist at en hædret by forfremmer en køter til en sådan stilling.
Jeg kan se, du har lært dyret ikke at tale i utide.
Jeg vil gerne se, hvilke andre tricks
Thracianeren har lært.
Fri ham af lænkerne.
Hvilke af mine mænd vil du se kæmpe mod ham?
Ingen.
Opstilling.
Spartacus bærer træningssværd. Han er ringere stillet end de andre.
Jeg giver ham blot chancen for at bekræfte legenden om ham.
Iovis.
Hvor spændende.
Begynd!
Vesper! Linus!
- Legatus... - Du startede det, lanista,
så nu gennemfører vi det.
Se.
Legenden er bekræftet.
Dominus.
Dette vilddyr har voldt Rom stor skade,
dog lader det til, du har knækket ham.
Den måde han bøjer hovedet i respekt,
ville jeg mon nyde samme høflighed,
hvis jeg gav dig mit protektorat?
Han ville tilhøre dig, som resten af mine mænd.
Knæl,
og det skal ske.
Legatus.
Crixus!
Din køter!
Slap af!
Slaver der går amok!
Er dét, hvad du vil have mig til at lægge navn til?
Hvad pokker er der galt med jer?
Jeg rørte knapt min gave, før Crixus gik amok.
Da vi så lå sammen, mærkede jeg, at hun var alt andet end jomfru.
Nu ved jeg, hvem der lå med hende først.
Tøjte!
Hvor længe?
Hvor længe spørger jeg?
Hvor længe har du skjult din latter bag et høfligt smil?
Hvor længe har du lokket ham til dit beskidte slaveskød?
Hvad er det?
Giv mig det!
- Hvordan har du fået den? - Jeg har taget den.
For at åbne porten så du kunne ligge med Crixus.
Du alene kender mine følelser for ham,
og alligevel forråder du mig.
Crixus har aldrig elsket dig. Han gjorde kun som befalet.
Mira!
Domina.
Hent en kniv.
Jeg garanterer at Crixus vil blive straffet.
Jeg frygter, at dine hænder er for svage.
Du tager fejl.
De er som stål, hærdet til deres formål.
Og det er jeg også.
Vi vender tilbage til Rom, fri for uværdige bekendtskaber.
Vend ikke ryggen til mig!
Du glemmer din plads, lanista!
Nej, Jeg sikrer den.
Ryd rummet!
Bed Ashur hente vores gave til Legatus!
Glem dine gaver.
Jeg vil rejse bort, som fra en ond drøm
og glemme alt om dem.
Du vil huske denne dag,
indtil du falder i søvn for ikke at vågne igen.
Jeg frygter, vi er gået over gevind.
Måske et glas vin for at slappe lidt af.
Dette er ikke længere en civiliseret udveksling.
Din mand presser på. Jeg vil se problemet løst.
Det vil jeg også.
Jeg kan ikke tro, dette vil gøre nogen forskel.
Åbn den og se.
Hvad er denne rædsel?
Blot en del af helheden.
Licinia, Crassus' kusine.
Har du myrdet Licinia?
Nej, det har din hustru.
- Han lyver. - En grusom handling.
Som jeg med glæde holdt skjult
mod hendes løfte om at opnå din støtte.
Nu frygter jeg Licinias krop kunne dukke op igen,
måske på grunden omkring din villa?
Jeg får tungen revet ud af din mund!
Selv i den tilstand ville den tale sandhed.
Claudius...
Du tror vel ikke, jeg kunne gøre noget sligt.
Du har mit protektorat.
En del af mine mænd bliver udstationeret her
for at undgå yderligere forlegenhed.
Arrangér resten med Ilithyia.
- Hun bliver her i Capua. - Nej.
Ingen mand går ustraffet,
hvis han forbryder sig mod Huset Batiatus.
Ingen gladiator,
ingen mester,
ej heller dem som vogter over jer,
skulle de gøre sig skyldige ved bedrag eller uduelighed.
Hectors nøgle blev taget. Nu følger hans hoved.
Skylden er min egen, jeg har været for venlig mod jer.
Det kan ikke blive ved.
Legatus Claudius Glaber er nu vores ærede protektor,
og han har åbnet mine øjne for fejlen ved min gavmildhed.
En fejl som skal rettes.
Acceptér smerten. Det er den eneste måde.
Jeg forventer, at dine møder med Crixus ophører.
- Quintus... - Ti stille.
Det er fornærmende nok at du har behandlet mig som en tåbe.
Jeg har altid vidst det.
Lod kun som ingenting fordi det gjorde dig glad
og ikke gav mig bekymringer.
Den tid er slut.
Vend din opmærksomhed mod vores barn og hold den dér.
Så er det nok!
Crixus!
Giv dem et øjeblik.
Han var engang vores mester.
Vis ham den respekt.
Jeg har ødelagt det hele.
Vi er stadig i live.
Hvor fører de dig hen?
Jeg ved det ikke.
Jeg vinder min frihed.
Jeg giver ikke op før jeg har fundet dig.
Det er nu.
Han taler om frihed, som Barca.
Jeg lover dig, at jeg skal hjælpe ham med at opnå den.
Nej. Sig han skal glemme alt om det.
Barca blev ikke befriet.
Batiatus tog hans liv.
Din forbandede Romer.
Klap i.
Jeg foreslår blidere ord.
Det bliver værre og værre i det her hul.
Måske er det bedst ikke at være her, når det går helt galt.
Hvad snakker du om?
Ingenting.
"Ingenting" lyder lidt som flugt.
Og hvordan skulle "ingenting" komme forbi Batiatus
og alle hans forbandede Romere?
Der er kun én vej.
Vi dræber dem alle sammen.